ČRNO-BELA LJUBEZEN
8. DEL
Ferhat, kaj bova naredila?
Rekel sem ti, da ne hodi noter. - Ni signala. - Seveda ne. Hodi.
Kaj? - Bi rada ostala živa? Potem hodi.
Na pomoč! Je kdo tam? Na pomoč!
Govori. - Gospod, oba sta v hiši, v okolici hiše pa ni signala.
Dovoz k hiši je zaparkiran in gasilci ne morejo zraven.
Sosede smo posvarili, da ne smejo pomagati.
In okenske rešetke? - Prežagal sem jih, gospod.
Dobro jutro.
Dobro jutro. Se poznava? - Ja, pravkar sva se spoznala.
Şahin sem.
İdil. - Vem. - Me poznate?
Zdi se mi, da me poznate.
Poznam vse, ki jim Namık škoduje. Spoprijateljim se z njimi.
Se vam smem pridružiti?
Izvolite.
Hvala.
Na pomoč! Je kdo tukaj? Kaj delaš, rešetke lomiš?
Tvoj hrbet tega ne bo zdržal! - Preveč govoriš, doktorica!
Šivi bodo popustili, nikar!
Naročnik ni dosegljiv.
Sin. Ferhat, moram te rešiti iz plamenov.
Moraš priti ven.
Daj, oglasi se.
To mi boš plačala, Gülsüm.
Misliš, da se lahko rešiš?
Vaša hči me je skušala zadaviti. - To pomeni, da me je prehitela.
Če vam grem še tako na živce, me boste morali prenašati.
Kje je? Je mislila, da sem mrtva in je pobegnila?
Ko je v težavah, beži. - Punca, ubila te bom!
Razumeš? Trde glave si, zato moram ponoviti.
Če se bo moji hčerki kaj zgodilo, te bom ubila.
Kdo ve, kaj si ji rekla, da te je začela daviti.
Prav je naredila. Upam, da boš upoštevala svarilo.
Poberi se mi izpred oči. Poberi se!
Gülsüm.
Pusti, sam bom.
Cüneyt.
Vprašal boš, od kod mi zdaj to, a ko vidim Abidinovega dojenčka,
pomislim, da bi Özge morala dobiti bratca. - Ne govori bedarij.
Zakaj se ti to zdi bedarija? Osamljeni otroci imajo težave.
Özge ima samo eno težavo; njena mama je alkoholik.
Povedala sem ti, da sem nehala piti. Zakaj mi ne verjameš?
Nekaj dni ne boš pila, potem pa se boš spet opotekala.
S skodelico za kavo v rokah, kot da nikomur ni nič jasno.
Komu lažeš?
Zakaj mi ne pomagaš, me ne podpiraš?
Zakaj me ne razumeš, zakaj me ne podpiraš, zakaj si takšen do mene?
Jaz, jaz, jaz, jaz. Vsaj enkrat vprašaj, ali imam jaz kakšne težave.
Ne, samo ti. Do tukaj te imam. Ne morem več dihati zaradi tebe.
Zdaj pa moj najljubši del. Del, ki ga najbolj sovražim.
Začela boš jokati in glas se ti bo tresel.
Dobro, ne?
Cüneyt, otrok, pridi, nekaj ti moram povedati.
Kaj se je zgodilo? - Cüneyt, rabim te.
Pridi, otrok, noter.
Kaj se je zgodilo, mama Yeter? - Cüneyt, niti misliti si ne moreš.
Gülsüm je izginila, ni je več.
Cüneyt, nikomur v tej hiši ne morem zaupati, povedati.
Punca je izginila, kot bi se vdrla v zemljo.
Rada te ima in v tebi vidi brata.
Prosim, pojdi poiskat Gülsüm in mi jo pripelji.
Nikar!
Prav. Počasi.
Pazi.
Pazi, rana se ti bo odprla!
Sem pridi. - Kaj bom delala tukaj?
Ne hodi ven.
Kaj bom delala tukaj?
Ne boj se, tukaj sem. Skrij se.
Ferhat, kje si?
Bog, pomagaj nama.
Preveč težav si nam naredil, kolega.
Vrzi pištolo, vrzi!
Obrni se!
Ti nisem rekel, da ne hodi iz sobe? - Rešila sem ti življenje. Je še živ?
Zdravnica si, poglej. Ne drzni si iti ven.
Kaj boš naredil? - Ne drzni si.
Ne zapuščaj me. Kaj naj sama? Kot ti sem postala. Sovražim te.
Že več dni ste v hotelu. Tega ni težko razumeti.
Nekaj mi pravi, da vas je Namık močno razjezil.
Tako zelo, da ne želite domov.
Ne oglašate se na njegove klice. - Trenutek, g. Şahin.
Napila sem se in vozniku taksija rekla, naj me odpelje v hotel.
Pripeljal me je v tega. Kakšno naključje, da ste vi tukaj.
Ali pa ni naključje, temveč je taksist eden od vaših
in ste to srečanje načrtovali.
Poklon vašemu umu. Zasačili ste me.
Moji možje so poslali taksista.
Ja, drži, želel sem, da vas pripelje sem.
Oprostite mi, odšla bom.
Gdč. İdil, ne pozabite, Namık nadzira čisto vse.
Nekatere tudi preko čustev, srca.
Ljudi izkoristi in potem zavrže.
G. Şahin,
če vas nisem narobe razumela, me želite za svojo vohunko.
Žal mi to ni všeč.
Sploh ne, sploh ne. Če ste me tako razumeli, se opravičujem.
Nobene ponudbe niste dobili od mene, sploh ne tako ponižujoče.
Rekel sem samo, da vas razumem.
Lep dan vam želim. - Tudi jaz vam.
Ženska s strtim srcem bi lahko bila še bolj kruta kot jaz.
Prosim? - Že drugič sem rešil tvojega sina in snaho.
Verjemi mi, da uživam.
Leta sem čakal na to.
Z dobrimi nasprotniki je igra večji užitek.
Tudi jaz imam zate dobro novico. O tvoji hčeri.
Čas je, da se sestaneva in pogovoriva. Kaj praviš?
Kaj je, si brez besed?
Seveda, prav imaš.
Kmalu pridejo pote.
Poglej.
Vnetljivo, ne?
V oči me poglej.
Kje je moja sestra? Kje je moja sestra, stari?
Ubili me bodo, brat. - Jaz te bom ubil.
Poglej, poglej. Boš to preživel, stari?
Dve vprašanji imam zate.
Kje je moja sestra in kje najdem tega pesjana Şahina?
Govori. - Ne delaj tega. - Govori, stari, govori!
Dobro.
To imam zate, kolega.
Zadnjikrat te sprašujem. Kje je moja sestra?
Stoj, prosim. Povedal ti bom, v redu.
Zraven avtoceste v Şileju je skladišče. Tam je.
Je tam tudi pesjan Şahin? - Nobenega Şahina ne poznam.
Poglej me. Odslej poznaš mene. Če ga vidiš, mu povej o meni.
Še devet mesecev življenja imaš, potem pa boš mrtev.
To so trije meseci manj, kot jih meni dajejo zdravniki.
Tega časa ti ne dajem, da bi užival življenje,
ampak da bi trpel zaradi izgube ljubljenih.
Ta čas ti dajem, da boš počasi umiral.
Kot jaz. Do konca ti bom pustil sina Ferhata.
Hiša je preveč tiha.
G. Ferhat in ga. Aslı sta odšla že zgodaj, g. Namık pa ravnokar.
Mojbog.
Očitno nikogar ne bo k zajtrku.
Hülya. - Prosim, ga. Handan? - Kam je izginila gdč. İdil?
Pri nas naj bi bila. Tako je rekel Namık.
Ne vem, gospa. - Tako in tako te ne sprašuje, ampak mene obvešča.
Slišala sem. - Se zavedaš, da si zadnje dni občutljiva?
Kot da si spet v meni.
Bog, naj se tale pokesa.
Ven. - Kam greš? - V pekel. - Če greš domov, grem s tabo.
Doktorica, ne živciraj me, ven. - Za koga se pa imaš?
Misliš, da si robot? Skačeš, tečeš, loviš ljudi.
Šive imaš in šele slab teden po operaciji si. - Ven.
Takšnemu brezsrčnežu se ne more nič zgoditi.
Dobrodošel, Namık.
Bogu hvala, da se znova srečava.
Oprosti, da nisem mogel vstati in te pričakati. Kot vidiš...
Izvoli, sedi.
Presenetil si me, Şahin.
To ni edino, kar rad delam, je pa najpomembnejše.
Presenečam ljudi.
Nisi mi verjel, da sem našel tvojo hčer, Şahin.
Na tvojem mestu tudi jaz ne bi verjel.
Imaš velik vpliv, veliko denarja.
Kako sem jo našel, če je ti nisi mogel?
Vendar se je zgodilo, našel sem tvojo hčer.
Bova igrala damo, prosim?
Jemati figure je obvezno.
Blatil si me, da sem te prevaral, in mi vzel dostojanstvo.
Poslal si me v zapor in mi vzel svobodo.
V oči ti je padla moja ljubljena in edina žena.
Znebiti si se me želel, da bi se ji približal.
Ugled si mi vzel.
Ko te ni več zanimala, si mojo ženo pustil samo.
Moja žena je najino edino hčer pustila pri moji mami v Gölcüku.
Postopala je po mestu.
Čast si mi vzel.
Zgodil se je potres. Moja mama je umrla.
Hčerke nisem mogel najti ne žive ne mrtve.
Upanje si mi vzel.
Ostala mi je samo jeza.
In ta je dovolj, da uničim vse, kar imaš.
Kam je šla, v katero smer?
Zakaj ste jo pustili oditi?
Cüneyt, si jo našel? - Ne.
Kako ne? Se je vdrla v zemljo? Je ni nihče videl?
Nič ni rekla varnostnikom, stekla je ven. - Kam je šla?
Ni poklicala? - Telefon je tukaj. Nima prijateljice, ki bi jo vprašala.
Cüneyt, še naprej jo išči.
Nihče v hiši ne sme vedeti.
Varnostnike moraš posvariti, naj nikomur ne povedo, prav?
Prav. Varnostniki jo bodo iskali okoli hiše, jaz se zapeljem naokoli.
V redu, pojdi.
Gülsüm, Gülsüm.
Odpri vrata.
Izpusti pištoli, drugače jo ubijem.
Rekel sem ti, da ju izpusti. Ubil jo bom, ne hecam se.
Rekel sem ti, da ju odvrzi.
Gülsüm.
Kaj je v zemlji?
Gülsüm, kaj je na nebu? - Nebesni biseri. - Nebesni biseri.
Pridi, pridi.
Gülsüm, kaj je v zemlji? - Zemljini biseri. - Bravo.
Moja draga Gülsüm.
Brat!
Brat, brat!
Brat, si dobro, brat?
Bratec, zdrži.
V redu je. Dobro sem, Gülsüm.
Halo, Aslı. - Gülsüm, si ti?
Aslı, hitro pridi. Z bratom je hudo.
Si dobro? - Ne vem, kje sva.
Kje sta? Takoj mi pošlji lokacijo. - V redu, pošljem.
Brat, poklicala sem Aslı.
Oglasi se, otrok, daj.
Prosim? - Aslı,
če je Ferhat s teboj, tega ne sme slišati. Gülsüm je pobegnila.
Poišči jo in mi jo pripelji, prosim. Sprla se je s Safiye.
Poišči jo, prosim.
V redu, poiskala jo bom. - Samo tebi lahko povem.
Roke imam zvezane. Poišči Gülsüm in mi jo pripelji.
V redu, ga. Yeter, uredila bom.
Je Gülsüm pobegnila?
Ti je všeč družinsko pokopališče?
Zaman si se trudil.
Noben član moje družine ne bo končal tam.
Ne govori tega. Nihče ne ve, kaj bo jutri.
Seveda, ampak nisi uspel ubiti Aslı in mojega sina.
Tvoj ponos je gotovo prizadet, ker ne znaš sprejeti poraza.
Veš, kaj sem kot otrok najraje delal?
Vedro sem napolnil z vodo in vanj vrgel škatlo z mišmi.
Govori. - Gospod, oba sta v hiši.
In okenske rešetke? - Prežagal sem jih, gospod.
Ko so se miši že skoraj utopile, sem škatlo vzel ven.
To sem večkrat ponovil. Namık, tudi otroci znajo biti kruti.
Miši so začele verjeti, da bodo tik pred utopitvijo rešene.
Ampak po nekaj ponovitvah jih nisem rešil.
Nikar!
Pravijo, da je dobro imeti upanje. Ne strinjam se.
Upanje je včasih največje trpljenje.
Še vedno me nisi vprašal. - Česa?
O hčeri. - Sva se zato sestala?
Težko ti je vprašati, kje je, ali je dobro.
Težko ti je pokazati slabost in sprejeti, da me rabiš, ne?
Kaj je v ovojnici? - Tako.
Stara prijatelja sva. Pretvarjanje je odveč.
19. avgusta je šla moja gradbena ekipa na teren.
Kdor takrat ni videl Gölcüka, ni videl ničesar.
Tistega dne smo videli apokalipso.
Ne spomnim se, koliko ljudi sem potegnil iz ruševin.
Nekoga sem iskal. Sedem, osem let staro lepo punčko.
Našel sem jo. Ne bom ti povedal, v kakšnem stanju.
Tega očetovo srce ne more prenesti.
Lahko si misliš, da je bila v šoku.
Ničesar se ni spomnila. Odpeljal sem jo v sirotišnico.
Seveda sem spremljal, kaj se z njo dogaja.
Tudi zdaj mi je tako blizu, da se lahko dotaknem njenih las.
Ko omenjam njene lase...
Naredi DNK test las, ki so v ovojnici.
Prepričaj se, da je tvoja hči.
Da ne boš dvomil.
Dvom ubija.
Tukaj, prosim.
Gülsüm, si dobro? - Aslı, moj brat ni dobro.
Svarila sem ga glede šivov. Si dobro?
Pohitimo, policija bo prišla
in razložiti bi jim morali preveč stvari.
Daj mi ključe.
Kako sem se zapletla v to?
Odpri vrata.
Dama je preveč preprosta igra, Şahin. Veliko raje imam šah.
Nisem tvoj najhujši sovražnik, Namık, tvoja nadutost je.
Ne morem domov.
Pozneje se bomo pogovorili. Vsi te čakajo. Tvoja mama je klicala.
Celo tvoja svakinja Safiye je spraševala po tebi.
Pojdimo domov in tam bomo vse uredili.
Policija. Ferhat, policija. Policija. Kaj naj naredim?
Policija. - Ne skrbi.
Reci, da me pelješ v bolnišnico. In pazi, kaj boš govorila.
Mojbog.
Pokaži jim vozniško in prometno dovoljenje.
V predalu sta. - Kje, tukaj? - Ja, tam.
Dober dan. Vozniško in prometno dovoljenje. - Izvolite.
Mojbog.
Ti nisem rekel, da ne kliči Aslı?
Opravičujem se. - Zakaj se opravičuješ, Gülsüm, zakaj?
Kako sem se zapletla s takšnimi ljudmi?
Bog, naj to mine brez težav.
Kam ste namenjeni? - V bolnišnico.
Moj mož je bil operiran in šivi so mu popustili.
V bolnišnico mora. To pa je moja svakinja.
V redu, lahko greste. - Hvala, dobro delajte.
Težko službo imate, ker lovite morilce.
Tudi moj brat je policist. Komisar... - Odpelji, ženka.
Srečno.
Kaj delam? Kaj delam?
Zakaj bežim pred policijo, zakaj lažem policiji?
Moj brat je policaj. Kam sem zabredla?
Vse življenje živim pošteno, niti rdeče luči nisem prevozila.
Kam sem padla? Če je v šoli kdo naredil neumnost,
sem bila čisto rdeča v obraz, ko je učiteljica vprašala, kdo je bil.
Okoli moje glave švigajo krogle, bežim iz gorečih hiš.
Po glavi sem treščila neznanega moškega in pobegnila,
ne da bi vedela, če je v redu. S čim sem si to zaslužila?
Kaj sem naredila, da sem si to zaslužila?
Kaj sem naredila?
Ostani tukaj.
Zakaj mi to delaš?
Bolje bi bilo, če bi me tistega dne ubil. Kaj mi delaš?
S tem, ko me spreminjaš, me boš živo ubil.
Kaj mi delaš? - Rekel sem ti, da ne hodi z menoj.
Je to tvoja razlaga? - Ja.
Drži. Kar se je danes zgodilo, se ni zaradi mene.
Zgodilo se je zaradi tebe, ker je takšno tvoje življenje.
Ti si tako temačen. Tvoja sestra se trese v avtu.
Tudi ona trpi, vsa družina trpi.
Tudi tvoj brat, tožilec Yiğit, ki se je hotel rešiti pred teboj.
Kdorkoli ima opravka s teboj, je pogubljen.
Ljudi gledaš s temi ledenimi očmi. Zakaj?
Močvirje si.
Kogarkoli se dotakneš, ga potegneš noter. V temačnost.
Ljudem groziš s smrtjo ali ugrabitvijo, jih izsiljuješ.
Zakaj? Ker te imajo radi.
Prosim, ne delaj tega.
Če boš nekoč želel koga imeti rad,
ga raje ne.
Ne ljubi.
Prav.
Ker bi verjetno tistega, ki ga boš imel rad, ubil.
Gülsüm.
Kje si bila?
Kje je stric? - Avto je prišel ponj. - Čigav?
Ne vem. Možje mi niso bili všeč.
Če zdaj tega ne narediš, možnosti ponovitve ne bo.
Kam gre svakinja?
Po zanko okoli naših vratov.
Ne ustavljaj je. Naj vidi, da ne bo mogla.
In če ji uspe? - Je bilo pač usojeno.
Ne skušaj je ustaviti, sledi ji in jo varuj.
Hülya. Kdo je prišel?
Gdč. Gülsüm in ga. Yeter sta prišli.
Hitro sta se vrnili. Zadeva je sumljiva.
Presenetila si me, draga İdil. - Res, zakaj?
Tako pametna in uglajena ženska ne bi smela piti kave s Şadiye,
ko je Ferhat ležal v bolnišnici. Ne spodobi se.
Ga. Handan, moje delo je upravljanje z ljudmi.
Prepričana sem, da me o tem lahko veliko naučite,
ampak včasih vi podležete čustvom.
Ko nekoga prosite za uslugo, morate o njem vedeti kaj več.
Nisem prijateljica vsakogar, ki mu dam roko.
Pa tudi moj sovražnik ne postane vsak.
Moj sin je naiven.
Ženska z dojenčkom potrka na vrata
ter reče, da je njegov. Moj sin ga vzame za svojega.
Rešitev je preprosta. - Test očetovstva, kaj?
Seveda. Vedeli boste, ali je otrok Abidinov.
Ja, tudi na to sem že pomislila. - Ga. Handan, smem nekaj predlagati?
Seveda. - Ne hitite preveč s testom.
Če je dojenček Abidinov, bo Safiye sina obrnila proti vam.
Tega pa nočete. - Kaj pa naj, sedim in čakam?
Potrpežljivost, ga. Handan. To je najmočnejše orožje.
Zadevi bom prišla do dna, če boste le potrpežljivi.
Potem nočeš, da sprejmem Şadiye? - Ne.
Ni treba, da bi karkoli spreminjali.
Zakaj vse to delaš, kaj boš imela od tega?
Ni pomembno, pozabite. Preveč sem se vpletala.
Opravičujem se. - Prav. Sedi, İdil. Naj bo po tvoje.
Pridi, pridi.
Kaj delaš? Kaj si naredila, kaj si naredila?
Mislila sem, da je umrla. Potem so me prijeli možje.
Kateri možje? Prijeli? Hočeš, da se mi zmeša?
Ne vem. Potem je prišel brat in me rešil.
Gülsüm, vse mi povej, lepo od začetka.
İdil, Yeter ni bila vesela tvojega prihoda.
To mi je tudi pokazala.
Gost se ne razveseli drugega gosta, lastnik pa nikogar.
Bi morala biti užaljena? - İdil, pametna in izobražena ženska si.
Lahko računam na tvoje znanje. Veš, kaj sem želela povedati.
İdil, dobrodošla nazaj. - Hvala.
Kje si bila? Končno sem našla isto- mislečo prijateljico,
pa İdil ni bilo več. - Delo sem imela zunaj mesta, zdaj pa sem se vrnila.
Dobrodošla znova pri nas. K svojemu nagajivcu grem, potem se pogovoriva.
Dobro.
To bo pa dolg pogovor. Celih deset besed zna.
Ko zagledam to punco, mi ni dobro okoli srca.
Navadite se nanjo, ga. Handan, kajti ni videti kot samo gostja.
Vsi smo gostje v tem življenju. - Potrpljenje, ga. Handan.
Malce potrpljenja. - Prav. Naj bo, kot rečeš.
Ga. Aslı, dobrodošli.
Pozdravljeni, gospod tožilec. - Sedite, prosim.
Utrujeni se mi zdite. - Malo sem pa res.
Boste kaj spili? - Mogoče čaj. - Čaj.
Naprej. - Izvolite, g. tožilec. - Dve skodelici čaja. - Takoj.
V kakšnem stanju je vaš mož? Je okreval?
Dovolj dobro je, da teče in skače.
Dobra novica.
Vesel sem za vaju. Verjetno ste prišli,
ker vas zanima, kdo je ustrelil vašega moža.
Ker nista ničesar vedela in nista videla strelcev.
Zaradi nečesa drugega sem prišla, gospod tožilec.
Nekega dne mi je Ebru povedala, da se je zgodila prometna nesreča.
G. Namık je prosil, naj gre tja kirurg.
Ker je bila bolna, me je prosila, naj grem namesto nje. Šla sem.
Ferhata sem spoznala v reševalnem avtu. Šla naj bi na kraj nesreče.
Ugotovila sem, da sva na farmi g. Namıka.
Tam je bil ranjen moški.
S pištolo me je prisilil, da sem ga operirala.
Ko sem bežala, sem videla, da ga je g. Namık ustrelil.
Ker sem bila priča, bi morala umreti.
Ferhata so zadolžili, da me ubije. Peljal me je v gozd.
Rekel je, da se lahko rešim, če se bom poročila z njim.
Da me ne bi ubil, sem privolila.
Ga. Aslı. - Prosim.
Ste dobro? - Oprostite.
Nisem vas slišala. Lahko ponovite?
Rekli ste, da z možem ničesar ne vesta in jih ne prepoznata.
Naprej.
Hvala. Brez sladkorja, hvala.
Hvala.
Nisem se vam uspel zahvaliti. - Za kaj?
Za prisluškovalno napravo. Z gdč. Ebru sta tvegali.
Nisem si mislil, da je Ebru tega sposobna.
Pa je, pa je. Zaupam Ebru.
Gospod tožilec, nekaj bi vas vprašala.
Zakaj o Ferhatu govorite kot o mojem možu?
Vaš brat je in ime ima. Zakaj ne rečete Ferhat?
Veste, da sta si zelo podobna? Značajsko.
Ko mi ne želi odgovoriti, enako obmolkne.
Molči kot kamen.
Ga. Aslı, če utegnete, bi se pogovorila zunaj.
Če vam je prav. - Lahko.
Izvolite.
Zato je stric Namık rekel, da nihče ne sme iz hiše.
Kdo so bili ti moški, mama? Kaj hočejo od nas?
Ne vem, otrok. Kako naj vem?
Mislila sem, da me bodo ubili.
Bala sem se, da ne bom nikoli več videla sina.
Si kaj povedala bratu? - Ne. - Dobro, otrok moj.
Ti si tako temačen. Vsa družina trpi.
Tvoj brat, tožilec Yiğit, ki se je hotel rešiti pred teboj.
Kdorkoli ima opravka s teboj, je pogubljen.
Ljudi gledaš s temi ledenimi očmi. Zakaj?
Močvirje si.
Kogarkoli se dotakneš, ga potegneš noter. V temačnost.
Ljudem groziš s smrtjo ali ugrabitvijo, jih izsiljuješ.
Zakaj? Ker te imajo radi. Prosim ne delaj tega.
Če boš nekoč želel imeti nekoga rad,
ga raje ne.
Ker bi verjetno tistega, ki ga boš imel rad, ubil.
Ferhat Aslan.
Obtožen si ugrabitve po 109. členu kazenskega zakonika.
Naredita svoje.
Tokrat je mora končana, doktorica. Čestitam ti.
Prav imaš, takšen sem. Temačno močvirje.
Vase potegnem vse, ki se jih dotaknem.
Hvala.
Halo? - Si dobro? - Hvala za vprašanje.
Vedel sem, da se boš rešil iz hiše.
Ti je to povedal pesjan? - Ja.
Kje si, stric? - Na gradbišču v İzmitu. Do večera bom doma.
Prav. Si bil na gradbišču, ko sva bežala pred njimi?
Sinko, to s Şahinom... - Stric, pridi domov pripravit prtljago.
Kakšno prtljago, kaj govoriš? - Igra je končana.
Doktorica je z Yiğitom. Vse bo prišlo na dan.
Zgornji pograd bo moj. - Ferhat, kaj govoriš? Je res?
Videli bomo, ali je res ali ne.
Gülsüm, kje si bila?
Kam si šla? Mešalo se mi je.
Smešen si, ko tako bojazljivo vstopaš v mojo sobo.
Zelo smešen. Pomilovanja vreden.
Gülsüm, zakaj to delaš?
Uničila me boš. Rekel sem ti, da bom uredil.
Uredil? Kako lahko še vedno to govoriš?
Pustiva beg. Si vsaj enkrat šel v Abidinovo sobo, ko sta spala?
Vzel sina v svoje naročje?
Si ga poljubil, poduhal?
Je tako težko vstati iz tople postelje?
Povej mi. Te ne zanima, kakšen vonj ima?
Te ne zanima, kako topel je?
Mislim, da ne.
Safiye ve zate.
Si ji povedala?
Če bi hotela komu povedati, bi izbrala Safiye?
Videla te je bežati skozi okno in ji je bilo vse jasno.
Si se prestrašil, Cüneyt?
Safiye je trapa.
Kadarkoli lahko komu pove. Si se prestrašil?
Najraje bi pobegnil, kaj? Kaj, če bo komu povedala?
Izsiljevala me je. Denar hoče. Če ga ne dobi, bo povedala.
Dušila sem jo.
Mislila sem, da sem jo ubila, zato sem pobegnila.
Potem pa...Ni pomembno.
Nekaj se je zgodilo, a ti ne bom povedala.
Vedeti moraš samo, da sem zaradi tvoje bojazljivosti skoraj umrla.
Bi bilo vredno umreti zate? Nikoli.
Za sina? Seveda.
Poberi se. Skozi okno ali vrata, vseeno mi je, samo poberi se že.
Ven.
Trije smo, kot veš. Ferhat, Gülsüm in jaz.
Naš oče, brivec Necdet, je bil pošten človek.
Lepo in skromno smo živeli.
Kot vse druge običajne družine.
Moj oče je bil žrtev umora, ki ga do danes nisem razrešil.
Naj počiva v miru. - Pred Ferhatovimi očmi.
Sodite o nečem, česar ne poznate.
Upam, da vam ne bo dano izvedeti, kaj pomeni izgubiti očeta.
Moj stric Namık je bil takrat v Istanbulu in dobro mu je šlo.
Prišel je, spraševal in raziskoval.
Otroci smo bili in nismo ničesar razumeli.
Vedeli smo samo, da očeta ni več.
Ferhat je imel takrat 12 let.
Stric Namık je prišel in odpeljal Ferhata.
Rekel je, da je našel morilca in da bo moral plačati s krvjo.
Ferhata je prisilil, da ga je ustrelil.
12 let starega fanta?
Prisilil ga je, da ga je ustrelil?
Moril pa je nekdo drug. Plačali so mu.
Dve leti pozneje je priznal, povedal, da je dobil denar.
Ferhat pa je nekoga ustrelil in v zapor je moral za šest let.
Stric Namık se je nekako rešil.
Ferhat je bil štiri leta v popravnem domu.
in potem še dve v zaporu.
Ko je bil izpuščen iz zapora, so ga čakali žandarji
in ga odpeljali v vojsko.
12 umorjenih vojakov v Dağlıci leta 2007...Bili so njegovi soborci.
Yiğit, kaj ste naredili?
Stric je prišel po nas in nas odpeljal v Istanbul.
Naselili smo se v revni soseski.
Moj oče je govoril,
da ni obljub brez laži in bogastva brez grehov.
Namık je Ferhata uporabljal za svoje umazane posle.
Takšno pot si je izbral. Vsakdo izbere svojo pot.
Kje je? - S tožilcem sta se dolgo pogovarjala ob čaju.
In potem? - Tožilec je odšel.
Doktorica? - Na obali je.
Pridem.
Kaj je pomenilo tisto s prtljago? - Si se prestrašil?
Ne zavedaš se, kako resno je. - Težava je, da se vsega zavedam.
Kje je Aslı? - Ne boj se.
Če bi povedala resnico, bi naju že aretirali.
Kam greš?
Pomiri se, pomiri se, pomiri se.
Ne moreš pričakovati, da se bo čez noč spremenil.
Odločna bodi, potrpežljiva, potem se bo pa vse uredilo.
Mora se urediti.
Kje si bil, ljubi?
Dragi.
Zadnje čase si preveč utrujen.
Če želiš, se bom pogovorila s stricem.
Za nekaj dni bi lahko šli iz mesta.
Özge, ti in jaz. Stric ne bo nasprotoval.
Če hoče, bova Özge pustila tukaj in šla sama.
Bolje ti je ob misli na počitnice.
Zdaj sploh ne dvomim več, da živiš v sanjskem svetu.
Kaj je narobe s sanjami?
Iskren bom.
Kar naenkrat si nehala piti, se začela trapasto smehljati,
da bi vsem pokazala, kako srečna družina smo.
Če hočeš, laži sebi in drugim. Nič ti ne bom rekel.
Ne sili pa me, da sodelujem pri tem teatru. Jasno?
Safiye, kaj delaš?
Čakajo z večerjo. - Nimam česa obleči.
Dobro si oblečena, Safiye. Jest greva, ne na zabavo.
Zakaj ne greva na zabavo? - Zakaj ne greva na zabavo?
Mojbog, Safiye. - Seveda, Safiye ne rabi zabave.
Zanjo je dovolj malo hrane in nekaj oblek.
Pridi, rožica, pridi. - Abidin.
Sem grda? - Ljubica, zelo si lepa.
Pojdiva dol, prosim. - Sem videti stara?
Safiye, zakaj govoriš takšne bedarije, za božjo voljo?
Prav.
Bova šla na medene tedne? - V tej norišnici? Nikakor.
Seveda, z otrokom ne morem. Zakaj ne bi šla v Evropo?
V Evropo? - Ja.
Seveda, tam si bil nedavno. Niti na čaj me ne pelješ.
Nikamor me ne pelješ. - Safiye, jezen postajam.
Hitro si se začel jeziti. Čez eno leto me boš že tepel.
Ko bo otrok dobro shodil, se boš pa ločil od mene.
Mojbog.
Kje je?
Je tvoj hrbet dobro? - Dobro je.
Veš, da ne bi smel hoditi okoli? Komu to govorim? Ti nimaš obstanka.
Nisi mu povedala o naju. Kako ti je uspelo molčati?
Prikrivanje zločina je tudi zločin.
Zakaj me nisi ustavil?
Vedno doslej si me vlekel za roke in noge. Kaj se je zgodilo?
Bi te moral?
In če bi mu vse povedala? Kaj bi potem naredil?
V zapor bi šel. Ti bi se tega razveselila.
Se spomniš, da si mi to rekla? - In potem?
Dobil bi deset, 20 let, mogoče dosmrtno.
Ni preveč pomembno. - In potem?
Nobenega potem ne bi bilo. To bi bil konec moje zgodbe.
Dobro. Mogoče jutri povem.
Mogoče.
Prav imaš, prikrivanje zločina je zločin. Jutri bom povedala.
Si lačna?
Pravim, da bom šla jutri k bratu in mu vse povedala.
Si lačna? - Lačna sem.
Hodi.
To je tisto, kar je manjkalo. Nobenega ukaza nisem dobila.
Zdaj imam pa vse.
Mir z vami. - Mir z vama. Dobrodošla. - Dva bova. - Prav.
S prilogami. - Prav. - Lahko odstranite sredico? - Prav.
Sredico dajte meni.
Izvolite.
Mojbog.
Zjutraj strelja ljudi, zvečer pa hrani ribe.
Zanimivo.
Verjetno se hoče oprati grehov.
Kako prosim? - Nisem rekla vam.
Izvolite. - Hvala.
Ferhat, vzemi. - Kar pojej.
Izvolite. - Hvala. - Dober tek.
Krasno ste pripravili. - Dober tek.
Kje je g. Namık? - V sobi z gdč. İdil.
Pojdi jima povedat, da je večerja na mizi. - Seveda.
Ferhatova žena in njen brat sta mi namestila prisluškovalno napravo.
Si me zato klical? - Večkrat sem te klical in se nisi oglasila.
Nisi šla domov. Pred tvojimi vrati so bili moji možje. Kje si bila?
Napisala sem ti, da je bolje, če se nekaj časa ne vidiva.
Nisem šla domov, ker si me tam iskal.
Zmedena sem, ko te vidim, ker me premagajo čustva.
In kaj dobim v zameno za ta čustva?
Morala sem razmisliti. - Kaj to pomeni, İdil?
Zakaj se moram zagovarjati? Poznaš mojo največjo skrivnost.
Moj sin Ferhat je umiral, ti pa si me prepričevala,
naj to izkoristim za reklamo. - Yeter je vpila name, Namık,
ti pa si bil tiho. To me je zmotilo.
Ne veš, kakšne težave imam, İdil.
Kot da Yiğit ni bil dovolj, se je name spravil še Şahin.
Kdo je ta Şahin? Kaj hoče od tebe?
To je dolga zgodba. Sem pa že uredil.
Opravičujem se ti, Namık.
Ko si bil v skrbeh zaradi Ferhata in tega moškega,
mi je tvoj otrok obrnil svet na glavo. Hormoni so krivi.
Naredila sem neumnost, zdaj to vem. Oprosti.
Hude dneve sva imela, ampak ti so že za nama, verjemi.
Verjamem. Z vsem srcem ti verjamem.
Jaz sem tista, ki ti najbolj verjame.
G. Namık, gdč. İdil, vsi so že za mizo.
Prihajava.
Bi lahko dobila še enega?
Kruha mi je zmanjkalo. Fanta bom poslal ponj.
Ni treba.
Vzemi. - Ne, lačen si, jej. - Vzemi.
Ne bom se branila.
Hvala, stric. - Vse dobro želim. - Hodi.
Kam? Kaj sploh sprašujem?
Dober večer. - Dober večer. - Dober večer.
İdil, lahko sedeš na Ferhatovo mesto.
Kot mož in žena sta šla ven.
Začeli bomo.
Kar začnite. Dober tek.
Seveda pričakujete kakšno razlago.
Če bi bila Aslı tukaj, bi požel aplavz.
Dobre volje si, brat Namık. Krasno.
Niso vam bili všeč strogi varnostni ukrepi,
ampak na srečo niso več potrebni. - Potem je lahko vse po starem.
Ni ti treba ostati v hiši, İdil. - O tem pa jaz odločam, Yeter.
Prav, ti odločaš, brat Namık.
Od jutra se sprašujem, ali nam boš kaj povedal.
Kdo je ugrabil Gülsüm? Mi boš povedal?
Boš samo rekel, da je konec? - O kakšni ugrabitvi govori?
Stric. - Aslıjina tašča je. Vplivala je nanjo.
Podobni si postajata. Kakšna ugrabitev neki.
Gülsüm je pobegnila. - Ja, pobegnila je.
Le zakaj? - Ti mi ne skači v besedo.
Zakaj ne sme nič reči, mama? - Če rečem, da je konec, je konec.
Nekdo nas je ustrahoval in dobil je, kar mu gre.
Gülsüm, si dobro? - Seveda, zelo dobro.
Pištolo so mi dali na čelo in me privezali na stol.
Če moj brat ne bi tja prišel z Aslı, bi bila zdaj mrtva.
Kot sem povedala, sem zdaj krasno.
Ni mi več do hrane, vam pa želim dober tek.
In še bolje bom.
Hvala za vprašanje, stric.
Opravičujem se.
Dober tek.
Vstani, Safiye, vstani.
Kakšna ugrabitev? Kaj se dogaja?
Odgovori mi. Je res, kar je rekla Gülsüm?
Ne vpletaj se. - Zakaj se ne bi vpletala?
Ne živim v tej hiši?
Še vedno misliš, da kot duh tavam po hiši, mama?
Presenečena si, da ti zastavljam vprašanja.
Pojdi od mize!
Če nisi opazila, so že vsi odšli.
Prideš, Cüneyt?
Nisi preprečil, da bi te ovadila, si pa za menoj poslal Teslo?
Tako je. Če bi kaj povedala, bi te ustrelil.
Kako bi vedel, kaj govorim? In če bi vse povedala?
Dobro prijateljico Ebru imaš.
Teslo bi te ustrelil, potem pa peljal k njej.
Rekel bi, da je bila bomba.
Dobro.
Pojdi v sobo.
Naj začnem šteti, koliko ukazov dobim na dan?
Hvala za večerjo.
Ferhat? - Žal mi je, da sem zmotil tvoj spanec.
Se lahko pogovoriva?
Ta pesjan je ugrabil Gülsüm.
In skušal zažgati naju z doktorico.
Ti pa si se lepo držal ob strani.
Res krasno.
Ničesar nočem od tebe.
Tega tipa mi boš pa dal.
Povedati mi boš moral, kje živi, kje se skriva.
Ta podatek rabim.
Ne vem, sinko. Kot duh je.
Povedal sem ti njegovo zgodbo.
Ko je prišel iz zapora, nisva imela stikov.
Dokler mi ni začel pošiljati posnetkov.
Ne verjamem v duhove. Lahko noč.
Če si že prišel, ti bom naredila prevezo.
Premakni se.
Malo krvavi, se pa ni odprla.
Kdor jo je zapiral, jo je dobro zaprl. Ni pa zaprl ust.
Hitro boš okreval. - Nisem se ti zahvalil.
Nisem pričakovala zahvale. - Dobro.
Dobro.
Kako dolgo bom še morala spati na tleh? - To je tvoja odločitev.
Na postelji ne bom nikoli. - Tudi to je tvoja odločitev.
Hvala, da spoštuješ moje odločitve.
Sem bi lahko postavil blazino z mojim imenom,
zraven dal posodico za vodo in hrano,
potem pa bi me potrepljal, ko bi se ti zahotelo.
Zdravilo moraš vzeti.
Zapomnila sem si, kaj si naredila, in to boš plačala.
Zakaj me tako gledaš?
Se zavedaš, da bi me lahko ubila?
In vseeno sem ti dala sina, da ga lahko pestuješ.
Kdo bi to naredil?
Previj ga.
Ne razumem, kako uspe tako napolniti plenice. Ogabno.
Dober večer. - Dober večer.
Daj mi ga.
Tudi ti si vpletena.
Gülsüm sem vprašala, kako je sama rodila.
Kaj misliš, da je odgovorila? Gotovo Ferhat o tem ne ve ničesar.
Ne boj se, ne boj se, ne izdajam.
Ne vem več, kaj naj.
Hudo napako sem naredila. Ljubila sem ga, mu zaupala.
Ljubila sem ga, čeprav tega ni bil vreden. Zdaj mi je jasno.
On mi ni več pomemben.
Ta punca mi ni všeč. - Ubiti sem jo hotela.
Mislila sem, da je mrtva. Zato sem pobegnila od doma.
Tvoja mama mi je povedala. - V avtu bi se izdala,
če me ne bi ustavila.
Potem bi prišlo vse na dan.
Brat bi me vprašal, zakaj sem hotela ubiti Safiye.
Ne vem, Gülsüm. V hudi godlji si.
Kako se boš rešila, izvlekla iz tega? Res ne vem.
Danes sem poklicala tebe, nikogar drugega. Dobro, da te imam.
Srčece. Srčece. - Hvala.
Hvala. - Zdaj pa pojdi. - Lahko noč. - Lahko noč.
Ferhat, zbudi se, zdravilo moraš vzeti.
Vem, da ne spiš. Če bi spal, se ti veke ne bi tresle.
Vstani, ne spiš trdno.
Ne tako trdno kot ti.
Teslo, če bo šla doktorica iz hiše, ji bodi za petami.
V redu. - Tudi če gre na stranišče, moraš za njo.
V bolnišnici te je skoraj prinesla okoli. Bolj pazi.
V redu. Ni nas ovadila.
Tebi jo zaupam. - V čast mi je.
Halo, poznaš Şahina?
Nekoč davno je bil stričev partner.
Prosim?
V redu, povedal bom fantom.
S svakinjo moram, če bo šla ven.
V redu. Dobro, v redu.
HČI
Dobro jutro, hči. Kako si kaj?
Dobro sem, dobro. In še bolje bom.
Pozabil sem ti povedati, da je včeraj prišel Namık.
Rekel je, da te je našel. Morala bi me videti.
Kot pravi filmski igralec sem zaigral.
Nekaj te bom vprašal, moja lepa hči.
V redu, hvala. - Daj, prekini.
Vsi so že vstali. Zajtrk bodo hoteli.
S kom si se pogovarjala? - Teslu sem naročila nekaj s tržnice.
Razmigaj še kaj drugega kot jezik.
Sem prav razumela in je bila Gülsüm ugrabljena?
Če bi želeli v tej hiši kaj razumeti, bi morali postati enako sprevrženi.
Zato pravim, da morava držati skupaj. Ampak komu to govorim?
Halo? - Dobro jutro. Menda vas nisem zbudil?
Dobro jutro. Že dolgo sem budna. Izvolite. - Kar tako sem poklical.
Vprašati sem želel, ali ste dobro.
Krasno, brez skrbi.
Lepo. To me veseli. Kot sem vam rekel,
če boste kaj rabili, me kar pokličite. - Bom, hvala.
İdil. - Prosim, Safiye?
Kaj delaš tukaj? - Jogo.
Pozdrav soncu. - Pozdrav soncu? - Ja.
Zakaj pa? - Da se sprostim. In ostanem v dobri formi.
Vsak dan kaj novega, İdil.
Oblečena si res prikladno. Kakšne bedaste poze so to?
Poznati bi jih morala, Yeter. Pomagajo proti povešanju.
Telo z njimi ostane v dobri formi.
Če boš rekla, da je zate prepozno, bom razumela.
Draga moja. - İdil, naučiš mene? Znebiti se moram nosečniške teže.
To rabim, ne?
Požri se.
Pravo bombo imam zate.
Halo, Senca. Prišel sem, kamor si rekel, ampak tebe ni.
V redu. Nekoga mi moraš poiskati. Şahina Cıgala.
Şahin Cıgal je bil leta 1995 zaprt zaradi prevare v Paşakapısıju.
Bivši partner mojega strica je.
Poišči ga zame, Senca.
V redu.
Sinoči so se zgodili neljubi dogodki.
Kaj sem zamudila?
Nič neobičajnega ni, da ljudem kdaj popustijo živci.
Ta zadeva je zaključena in veselim se prijetne večerje.
Krasna zamisel. İdil, organiziraj jo.
Z veseljem.
Abidin, nič nimam za obleči.
V redu, Safiye, uredil bom.
Abidin, Cüneyt, sta pojedla? - Seveda, stric. - Ja, stric.
Namık.
Gospod. Moram z vami?
Nič pomembnega se ne bo dogajalo in zmogli bomo brez tebe.
Pospremila te bom. - Ni treba, kar sedi.
Brat Cüneyt, ti pa ne boš poljubil sestre Vildan?
Gülsüm.
Dober tek.
- Dober tek.
Damice.
Same smo. - Ne bom ostala.
Dober tek vam želim.
Če gremo nocoj na večerjo, bo se lahko odpravile po nakupih.
Lahko? - Lahko, pojdimo.
Kaj praviš, Aslı? - Ne, Vildan, k bratu bom šla.
Dober tek vam želim.
Gülsüm, bi pazila mojega nagajivčka? Njegova teta si.
Prosim? - Brat, svakinja... - Meni daj.
Halo? Ferhat, k bratu moram. Mi je dovoljeno obiskati ga?
Daj telefon Teslu. - Meni povej. - Daj ga Teslu, Aslı.
Izvoli, brat.
V redu.
Sem dobila dovoljenje? - Pojdiva, svakinja.
Teslo, ne kliči me svakinja. Imam ime, Aslı. Aslı mi reci.
Lahko tudi ga. Aslı, ne kliči pa me svakinja.
Prav, gospa svakinja Aslı.
Čisto nič se te ne prime. Kaj naj s teboj?
Na koncu se mi bo še zmešalo, v tej hiši se mi bo zmešalo.
Danes je pomemben dan. - Zakaj? - Tvoj očka praznuje rojstni dan.
Nocoj mu bova pripravila presenečenje,
ampak to je skrivnost, v redu?
Torto mu morava kupiti. - V redu, naj bo čokoladna.
V redu, bo. Kakšno darilo mu bova kupila?
Dobro jutro. - Dobro jutro. - Dobro jutro, očka.
Kaj se dogaja? - Nič, Yiğit, kaj naj bi se dogajalo?
Nekaj se dogaja. Kaj se dogaja?
Nekaj se dogaja. Kaj je?
Nič ni. Ti nalijem čaj?
Kar daj si na krožnik.
Nekaj se dogaja. Čutim to, voham.
Halo, brat. - Aslı. - Kje si? Doma nisi.
Soseda Ayten mi je rekla, da te že pet dni ni doma. Kje si?
Kje bi bil? Nezaposlen hodim okoli. - Kakšen pa je to glas? Kje si?
Nekje sem sedel in pijem čaj. Razmišljam, kako nekoristen sem.
Brat, kaj govoriš?
Mojbog, povej mi, kje si.
Naprej.
Gospod tožilec, te spise ste želeli. - Hvala.
Naprej.
Gospod tožilec, tole smo ujeli med prisluškovanjem Namıku Emirhanu.
Stric, ob osmih se bova sestala z njimi. Zaradi pošiljke orožja.
Dogovorili se bomo o podrobnostih. V redu.
Pojdi.
Počakaj, Teslo.
Brat.
Aslı je prišla.
Moja sestra je prišla. - Brat, kakšen pa si?
Dobro sem, nič mi ni.
Sedi. Boš čaj ali kavo?
O kakšnem čaju in kavi govoriš?
Kaj je narobe s teboj? - Dobro sem, nič mi ni.
Lepo vreme je, pijem čaj in rešujem križanke.
Vpisati moram priimek pomembnega poslovneža.
Ko ga vpišem, bom imel nekaj črk več.
Brat, za božjo voljo, ne straši me. Kaj je narobe s teboj?
Dobro sem, dobro, ne skrbi.
Sem pač izgubil službo policista, o kateri sem vedno sanjal. - Kaj?
Sem pač zaradi hudičeve roke izgubil edino, kar sem imel.
In pri tem sem povsem nemočen, ampak zato še nisem slabo, Aslı.
Zato še nisem slabo, dobro sem. - Službo policista si izgubil?
Moškega, ki ga ne poznam, naj bi pretepel skoraj do smrti.
In so se znebili Cema. Kaj bo sledilo?
Vrgli me bodo iz policije. Kar pripravi se.
Samo malo? Kdo je rekel, da si ga pretepel?
On je to rekel, on. Kdo mu je naročil?
Ubili te bomo ali pa vzemi denar in reci, da te je Cem pretepel.
On je to rekel. Kdo mu je naročil, kaj naj reče?
Domov boš šel, se spravil v red, jaz pa bom uredila. - Kam greš?
Uredila bom, ti pa pojdi domov.
Uredila bom.
Halo, Ferhat, kje si?
Doktorica, zakaj takšen glas? - Vprašala sem te, kje si.
Kje si?
Daj telefon Teslu. - Kje si, Ferhat?
Teslu bom poslal lokacijo. Daj mu telefon.
Ja. - Gospod, s tožilstva smo dobili pomembne podatke.
Kakšne? - Tožilec Yiğit Aslan vas je začel preiskovati.
Res? - Kaj naj naredimo?
Nocoj ga obiščite doma. In pustite sporočilo.
Kakor ukažete.
Kako si lahko to naredil?
Kolikokrat naj ti rečem, da ne vpij. - Vpila bom, če bom želela.
Ne vpij. - Kako si mogel to narediti mojemu bratu?
Vse življenje je želel biti policist.
Služba je edino, kar ima.
Uživaš, ko ljudem uničuješ življenja in sanje?
Si to naredil, ker je rekel, da te bo poslal v zapor?
Ko me je prvič videl, je rekel, da me hoče poslati na hladno.
Pa kaj potem? - Kako kaj potem? - Zakaj si to naredil?
Nič nisem naredil!
Nič nisem naredil.
V avto pojdi. Domov bomo šli.
Primi ga za nogico in jo dvigni.
Dvigni jo. Po celi ritki potresi.
Čisto ti je podoben. Poglej ta nosek, tvoj je.
Tudi ti si bila tako debelušna.
Komaj sem se brzdala, da te nisem ugriznila.
Zdaj pa prilepi plenico. Zdaj je enostavno.
Jaz sem vam trem naredila plenice iz ameriškega blaga.
Prekuhavala sem jih v velikih loncih,
da ne bi bilo bakterij. Vi pa jih vržete stran.
Mama.
Hudo napako sem naredila.
To vem. Ampak še vedno sem tvoja hči, ne?
Seveda si moja hči. Bala sem se, da bi se ti kaj hudega zgodilo.
Zgodilo se je, kar se je, in skupaj bova temu kos.
Ta fantič pa bo odrasel.
Hčerka.
Svakinja.
Nismo bili mi, ni bil moj brat.
Ferhat.
Pridi, stric.
Kaj se je zgodilo, Ferhat? - Nekaj te moram vprašati.
Si ti dal nagnati komisarja Cema?
Nekomu drugemu se morava zahvaliti.
Si zato prišel? - Ja.
Pokliči svoje policijske prijatelje.
Prosim naj jih za policaja, ki je pri nas vodil racijo
in nama rekel, da naju bo poslal v zapor? Napako delaš.
Napake delam, odkar imam 12 let.
Ti to zelo dobro veš, ne?
Marsikaj sem že naredil in še marsikaj bom.
Takoj pokliči in uredi zadevo.
Najlepša hvala, Abidin.
Dobrodošli.
Draga moja svakinja, vem, da radi rečejo,
da je tašča rak, svakinja pa čir,
ampak ti si mi bila od samega začetka všeč. - Hvala, Safiye.
Bučko, prinesi vrečke.
Safiye, kaj si mi rekla?
Kako govoriš z menoj, Safiye? - Potem pa ne bom več.
G. Abidin.
V drugo skrajnost pa tudi ni treba. Bučko je čudno.
Abidin, v redu. Ti se sploh ne zavedaš, kako trpim v tej hiši.
Zaradi otroka. Vesela sem, ker sem dobila dve obleki.
Ampak ne, Safiye se ne bi smela veseliti. Kot služkinja sem.
Tvoja žena sem in mati tvojega otroka, ampak zame si gospod?
Od kod zdaj to, Safiye? Nikar.
Mojbog.
Izropala si trgovine, jaz moram pa nositi.
Srečno, Bučko.
Ne začenjaj še ti, mama, za božjo voljo.
Rekel je, da ga je komisar Cem pretepel, in so ga suspendirali.
Možakarju je ime Gökhan Yalçın. Napisal sem ti njegov naslov.
Hvala. - Ferhat.
Se zavedaš, da ti Cem ne bo hvaležen, ko se bo vrnil na delo?
Brat tvoje ljubljene se bo še naprej spravljal na naju.
To vem.
Ferhat, Şahina sem ustavil, ne bo nama več škodoval.
Nekdo pa je Cema.
Şahin in Cem ne predstavljata več nevarnosti.
Pusti to pri miru. Trudim se, odstranjujem težavo za težavo,
ti pa ne dovoliš, da se kakšna sama odstrani.
Ko sem te vprašal, si mi rekel, da ne ljubiš Aslı,
zdaj pa rešuješ njenega brata. Bi bil rad njen junak?
To ni pravi trenutek. Zelo slab trenutek je.
S tem sva izgubila častnega sovražnika.
Izvolite, ga. Aslı je spodaj.
Kakšne volje je? - Ne najboljše.
Aslı.
Dobrodošla.
Večkrat sem te klicala. Zakaj se ne oglasiš?
Mogoče sem izključila zvok. Ne vem, kje se me glava drži.
Gdč. Ebru, ga. Aslı bosta kaj spili? - Kavo, prosim.
Jaz tudi, Hülya. Hvala. - Seveda.
Si dobro? - Sploh ne.
V glavi imam popolno zmešnjavo.
Ne vem, kje naj začnem. - Kaj se je zgodilo?
Radovednost me bo ubila.
Jaz bi ga premagal.
Daj, pogumno odigraj in ga boš dobil.
Kdo si? - Si ti Gökhan Yalçın?
Kdo si? - Tvoja smrt.
Vstani. Vstani. - Kolega. - Nisem tvoj kolega.
Kolega.
Pridi sem.
Sine, odpravil se boš na policijsko postajo.
Povedal jim boš, da si lažnivec. Si me dobro slišal? Si me slišal?
Rekel boš, da te ni pretepel komisa Cem, ker te res ni.
Ni te, ne?
Koliko denarja si dobil, da si ga blatil?
Kdo ti je to naročil? Povej mi.
Kolega. - Povej mi. - Kolega.
Kolega. - Povej mi, moj lepi brat.
Možakarja ne poznam. Prišel je v dragem avtu.
In mi je to naročil.
Ponudil mi je veliko denarja, zato sem sprejel.
Hodi, pezde.
Je to res? - Ebru, pravim ti, da imam v glavi zmešnjavo.
Vse je zmešano.
Kako je Cem? - Zelo slabo. Kako pa naj bo?
Na tleh je. Samo službo ima, zdaj bo pa tudi to izgubil.
Svarila sem te.
Na to družino se ne moreš zanesti. - Mislim, da tokrat niso bili oni.
Kdo bi pa lahko bil, Aslı? - Ne vem.
Ferhat pravi, da on tega ni naredil.
Nekdo drug je bil. - In ti mu verjameš?
Res ti ni dobro.
Ne vem. Mogoče imaš prav, Ebru. Ne vem.
Enako je bilo s prisluškovalno napravo.
Rekla si, da nič ne sumijo, potem pa so naju zasačili.
Zasačili? Ne, niso naju.
Nekaj sva iskali, nisva našli in sva šli.
Ničesar ne vedo o prisluškovalni napravi.
Živce imaš čisto uničene, ne? - Kako jih ne bi imela?
Vesela sem, da si prišla. - Vedno bom ob tebi.
Moja edina prijateljica si.
Veš, da nisem družabna, ne najdem si prijateljev.
Že v sirotišnici je bilo tako. Moja edina prijateljica si.
Vedno bom ob tebi.
Mir s teboj.
Kaj delaš tukaj? Vstani.
Ne bom dolgo ostal, komisar, zato ne zganjaj cirkusa.
Za vrat sem prijel moškega, ki te je blatil.
Na policijo je šel priznat.
Komisar, možakar je spremenil izjavo. Vrnite se v službo.
V redu, poklical vas bom.
To ni dobro, Ferhat Aslan. Vsaj zate ne.
Znova te bom preganjal. Uslugo ti bom dolgoval...
Komisar, to naj ostane med nama, prav?
Če me hočeš aretirati, me aretiraj.
A tega ne povej nikomur, prav?
To bo najina skrivnost. Aslı ne sme izvedeti.
Rekel boš, da je možakarja pekla vest in je spremenil izjavo.
Saj v bistvu je tako. Samo to te prosim.
V redu. Ampak prijel te pa bom.
Prav.
Ko sem stopil skozi vrata, sem Hülyo naprej vprašal,
ali je prišla Ebru. Dober večer, dobrodošla.
Dober večer. Ravno odhajam. Ne bom te več zadrževala.
Pospremila te bom. - Aslı, ni potrebno.
Ebru našo hišo pozna kot svoj žep.
Je tako, Ebru?
Se vidiva.
Kaj bi rad dosegel?
Najprej si bratu spodnesel tla pod nogami, zdaj strašiš Ebru.
Kaj skušaš doseči?
Tvojemu bratu nisem spodnesel tal pod nogami, si me razumela?
Drži se proč od nje, ne moreš ji zaupati.
Tebe naj vprašam, komu lahko zaupam?
Se lahko zanesem samo nate? Nate?
Povej, brat.
Kaj?
Hvala bogu.
Tako zelo sem vesela. Pazi nase.
Takšnega te nočem več videti. Zelo žalostna sem bila.
V redu, moj kralj.
Kje si bil? Ti si to naredil ne? - Kaj? - Moškemu razvezal jezik.
Kateremu moškemu? - Ne delaj se, da ne razumeš, ker me razumeš.
Ne razumem in nočem razumeti. - Vem, kaj skušaš narediti.
Rad bi, da bi ti bil hvaležen, vendar ti ne bo.
Ne poznaš mojega brata. - Prav zares? - Zares.
Če te dobro razumem, doktorica, se je tvoj brat vrnil v službo.
Jaz pri tem nimam nič.
Nisem ga dal suspendirati in nisem mu vrnil službe.
Pojdi gor in se preobleci. - Zakaj? - Na družinsko večerjo greva. - Kaj?
Ti ljudje bi drug drugega utopili v žlici vode. Je to družina?
Družine si ne moremo izbrati, doktorica. Pojdi se preobleč.
Stric, ob osmih se bova sestala z njimi. Zaradi pošiljke orožja.
Dogovorili se bomo o podrobnostih.
V redu.
Stric, nekaj je še pomembnejše od pošiljke orožja.
Vse najboljše.
Dragi brat.
Večno srečo ti želim z ženo in sinkom.
Nobenih pošiljk orožja ni. Da veš.
Naj oblečem to ali to? Ne morem se odločiti.
Tebi govorim, tebi! - Eno obleci, Safiye!
Ne priganjaj me, Abidin! - Poglej, koliko je ura.
V redu, pa ne bom šla. Pojdi z mamo in sestro.
Tukaj bom sedela.
Safiye, pet minut imaš. Eno obleci in pridi dol.
V redu, oblekla se bom.
Naprej.
Teta mojega sina je prišla.
Teta, sina zaupam tebi.
Safiye.
Pet minut.
Človeška sem. Sina zaupam tebi, ki si me skušala zadaviti.
Ker ne bo nikogar, ga boš lahko poljubljala, kolikor boš želela.
Gülsüm, ne vidiš, kakšna si ti do mene, kakšna pa jaz do tebe?
Katero naj oblečem?
Gülsüm, ti ne greš?
Ne. - Dobro si, ne?
Kdo so bili tisti moški? - Ne vem, sestra Vildan.
Ko sem slišala, me je pretreslo. - Je že mimo.
Kot vse drugo, je tudi to minilo.
Cüneyt, poglej ga.
Teta te ima rada. Ti si moj, moj fantek.
Mogoče dobiš pa še kakšnega bratranca.
Ga ne želiš prijeti, brat Cüneyt?
Pozno je, vsi so že šli.
Lepo se imejta. - Hvala.
Zakaj si omenjala bratranca?
Kar tako sem rekla. - Tega se ne govori kar tako.
Očka je prišel. - Ja. Počakaj, odprla bom.
Yiğit Aslan? - Ja, njegova žena sem.
Paket imam zanj. Težak je. Ga smem odložiti?
Seveda, sem ga dajte.
Podpisati morate. - Seveda.
Hvala. - Hvala vam. - Lep večer. - Lep večer, srečno.
Mama, kaj je to? - Ne vem.
Mogoče je kakšen prijatelj tvojemu očku poslal darilo.
Odpriva. - Ne, očka bo odprl, ko pride.
Pojdiva pogledat torto, prav?
In še torta. Kam bova dala svečke, sinko?
To je gotovo očka. Vzemi jo in se skrij. Teci, teci.
Teci. Pridi sem.
Dobrodošel.
Oprosti, ključ sem pozabil v avtu. - Ni pomembno.
Kaj je to? - Ne vem. Prispelo je zate.
Kdo je poslal? - Nisem pogledala.
Težko je.
Verjetno je od prijateljev s tožilstva.
Yiğit, kaj delaš? - Tako nikoli ne zmanjka, brat.
Brat. Ko bova velika in bova imela veliko denarja,
bova kupila veliko gaziranih pijač. - Seveda. - Obljubiš? - Obljubim.
Belo bova kupila in rjavo in tudi rumeno. - Rumeno.
Spij mojo.
Mi daš odpirač?
Mami, kdaj bova dala svečke na torto?
Mamin fantek, najprej bomo večerjali, potem pa torta.
Pojdi se še malo igrat.
Vaša hči je prišla, gospod.
Naj vstopi.
Oče, Namık pošilja mene. - Nikar, drugega pošlji.
Vročino sem imela. Nesreča se je zgodila in rabili so kirurga.
Aslı je šla namesto mene, zato sem se lahko oglasila.
Dobrodošla, hči moja.
Abidin. Abidin, ni to tisti igralec?
Safiye. Ne kaži s prstom. - Nisi gledal filma?
Možgane je imel poškodovane in presadili so mu nove.
Ali nekaj takšnega. Nisi gledal? Film je bil na televiziji.
Nisem gledal, Safiye.
Si opazil, da imam drugačno barvo las?
Cenim tvojo vztrajnost, Vildan.
Čeprav veš, da mi ni mar, še vedno upaš.
Lahko bi samo rekel, da si ali nisi opazil.
Vsako priložnost izkoristiš, da me zabodeš globoko v srce.
Zakaj to delaš? - Ker ne razumeš.
Česa ne razumem? - Da se to, kar želiš, ne bo zgodilo.
Kje sta Aslı in Ferhat? Pokliči Ferhata, Abidin.
Cüneyt, prazno baterijo imam, ti ga pokliči.
Halo?
V redu, v redu.
Prihajata, pri vhodu sta. - Dobro.
KONEC 8. DELA